Det här är en förkortad och censurerad version-
-av Lars von Triers ursprungliga film "Nymphomaniac".
Filmen är gjord med Lars von Triers samtycke, men utan hans inblandning.
Kan jag hjälpa dig?
Jag måste backa lite.
Jag var tolv år gammal och på skolresa i bergen.
-Driver du med mig? -Vad menar du?
Du får en orgasm, en spontanorgasm.
Ja, det var en orgasm.
Men doktorn kallade det ett epileptiskt anfall.
Och under orgasmen såg du en syn.
Med två kvinnor på var sida om dig.
Höll hon slöjan med två fingrar så här?
Vad är det?
Du vet inte ens vilka kvinnorna var, va?
Nej, men en såg ut som Jungfru Maria.
-Nu när du säger det. -Det var inte Jungfru Maria.
Det måste ha varit Valeria Messalina, kejsar Claudius hustru.
Historiens mest beryktade nymfoman.
Och den andra kvinnan, hon som red på vilddjuret-
-var ingen annan än babyloniska skökan-
-som red på Nimrod i form av en tjur.
Din historia är som ett hädiskt återberättande-
-av Kristi förklaring på berget.
Vilket är en av Östkyrkans heligaste textavsnitt.
Det är där Kristi mänsklighet lyses upp-
-av evighetens gudomliga ljus.
Om nån annan hade berättat den historien-
-hade jag sett det som ett hädiskt skämt-
-kryddat med ett bibliskt ljus från inget mindre-
-än en spontanorgasm.
Och sen förlorade du din orgasm helt och hållet.
Wagner, "Das Rheingold", nedstigningen till Nibelungen.
Var det så illa?
Försök föreställa dig att du med ens miste lusten att läsa-
-och hela din kärlek till böcker och bokstäver.
Jag vet inte om jag kan föreställa mig det.
Det här är inget mindre än Zenons paradox.
Du är Akilles.
-Och sköldpaddan är orgasmen. -Lägg av.
För att du jagade fick du inte tillfredsställelse.
-Det är paradoxen. -Du verkar inte ta det här på allvar.
Jag berättar om det värsta som har hänt mig.
Att jag på några sekunder förlorade alla sexuella känslor.
Min fitta blev förlamad.
Och genast måste vi höra om detta löjliga matematiska problem.
Jag tvivlar faktiskt på att du överhuvudtaget lyssnar.
Varför tvivlar du på det?
När jag har berättat för andra män-
-om upplevelser, episoder i mitt sexliv-
-var det lätt att se att de blev mycket upphetsade.
Jag blev upphetsad.
Ja, av matematiktjafset, inte historien.
Vad för slags människa är du egentligen?
Jag...
Du anar inte.
Nej, men jag kan gissa.
Varför fattade jag det inte förut?
Du blir inte upphetsad av mina snuskhistorier-
-för du kan inte relatera till dem.
Du har aldrig varit med en kvinna.
Det är helt rätt.
Inte med en man heller.
Är du ledsen för det?
Ja, men...av nyfikenhet.
Inte av begär, som man kunde tro.
Jag ser mig själv som asexuell.
Givetvis experimenterade jag med onani när jag var tonåring.
Men det gav mig inte så mycket.
Så det finns inget sexuellt med mig.
Det är inte så ovanligt som man kan tro.
Och jag har så klart läst mycket om sexuella ämnen.
"Canterburysägner", "Decamerone", "Tusen och en natt".
Jag har läst allt sånt med stort intresse och njutning.
Men bara litterär njutning.
Men jag tror att det gör mig till en bättre lyssnare av din historia.
Jag har inga förutfattade meningar eller preferenser.
Jag är den bästa domaren som du kan ge din historia till.
Och när vi ska bedöma om du är en dålig människa-
-så har jag inga problem med det.
För jag ser dig inte genom glasögon-
-färgade av sexualitet eller sexuella erfarenheter.
Jag är oskuld.
Jag är oskyldig.
Hon tittar på mig.
Ja.
Det är en ikon. Är den rysk?
Ja, det är en välgjord kopia.
Kanske i Rubljovs stil.
Ikoner brukar förknippas med Östkyrkan.
-Östkyrkan? -Jag kan bli lite teoretisk.
Gör det. Jag vill att du berättar om din bild.
Den kristna kyrkan splittrades år 1054 på grund av oenighet-
-i Östkyrkan och Västkyrkan-
-alltså det vi nu kallar den ortodoxa och den romerskkatolska kyrkan.
Det här är en typisk Östkyrkan-ikon.
De skildrar i regel Jungfru Maria och Jesusbarnet-
-och mer sällan korsfästelsen-
-som i Västkyrkan var vida mer förhärskande.
Om man generaliserar kan man säga att Västkyrkan är lidandets kyrka-
-och Östkyrkan är lyckans kyrka.
Om du gör en resa i tanken från Rom och österut-
-känner du hur du färdas från skuld och smärta och mot glädje och ljus.
Men du säger ju att du inte tror på Gud.
Men religionsbegreppet är intressant.
Precis som sexbegreppet.
Men du hittar mig inte på knä vad gäller endera av dem.
Låt oss kalla det här kapitlet-
-"Östkyrkan och Västkyrkan".
Men det blir inte en historia om att resa österut från Rom mot ljuset.
Utan snarare tvärtom.
Så för att inte gör det för sorgligt-
-har jag peppat upp kapitelnamnet med en underrubrik.
KAPITEL 6 ÖSTKYRKAN OCH VÄSTKYRKAN
(DEN TYSTA ANKAN)
Trots outtröttliga ansträngningar reagerade min fitta inte alls.
Men jag måste medge att det kom en tid då vi hade kul ihop.
Jag ger dig fem pund.
Om du kan stoppa in den här...
...i din fitta.
-Fem pund? -Ja.
Jävlar.
-Tack. -Varsågoda.
-Fick ni inga skedar? -Nej, det fick vi inte.
Det mest groteska var att det var under den perioden-
-då alla sexuella känslor förvägrades mig-
-en period med trygg och fridfull hemtrevnad...
Vi hade flyttat ihop och så vidare.
...som jag blev gravid för att jag slarvade med mina p-piller.
Medvetet eller ej så var det viktigt för mig att få kejsarsnitt.
Jag hoppades att min fitta skulle börja funka igen.
Jag anade att en chansbetonad förlossning inte skulle hjälpa.
Jag kan ha inbillat mig, men när jag låg där-
-klingade instrumenten i ett ackord som det i "den lilla flocken".
Ja. Och det var inte rädsla.
Mer en slags avsky.
Jag kunde ha svurit på att jag såg honom skratta.
En skrattande son. I "Doktor Faustus" beskriver Thomas Mann-
-födelsen av Noas son Ham, som skrattade när han föddes.
Ett nytt sataniskt omen.
Det oskyldiga barnet döptes till Marcel efter Mars, Roms krigsgud.
Och moderskapet?
Jag antar att moderskärleken inte levde upp till förväntningarna.
Jag hade inga förväntingar. Moderskärleken var inget problem.
Det var bara det att varje gång som jag såg barnet i ögonen-
-fick jag en oroande känsla av att ha blivit avslöjad.
Det är väl en konstig sak att säga om ett barn.
Att min kärlek inte var besvarad.
Men så uppfattade jag det.
Om Jerôme hade hoppats på en paus från det-
-som för honom nu mest var hårt arbete, så kunde han glömma det.
-Fyll alla mina hål. -Jag kan inte, Joe.
Jag är ledsen.
-Kan vi prata lite? -Ja.
Jag älskar din vildhet och din åtrå. Jag älskar dig, Joe.
Just nu verkar jag inte kunna tillfredsställa dig som jag vill.
Det betyder inte att vi ska sluta ha sex, som är väldigt viktigt för mig.
Väldigt viktigt för mig.
När man köper en tiger-
-så måste man också mata den.
Tillfredsställa den. Okej?
För att sammanfatta: jag har fått en tiger på halsen.
-Är jag för mycket för dig? -Nej.
Du är precis som du ska vara.
Jag tänkte bara att jag skulle få lite hjälp med matningen.
Menar du att jag ska ha sex med andra också?
Det är ett rätt grymt sätt att säga det på, Joe, men...
-Men exakt. -Exakt.
Länge hade jag lekt med tanken att konceptet med-
-"knulla mig nu"-kläderna kunde göras bättre.
-Du är snygg. -Jag blev pianolärarinnan.
Är du okej? Vad är det?
Jag är bilidiot och vet inte vad jag ska göra. Kan du hjälpa mig?
Klart att den inte funkar. Tändhattarna är borttagna.
Ja, jag gjorde det. Var det fel?
Äntligen kunde jag njuta av att ha en åttacylindrig bil.
De möjliga kombinationerna av åtta tändhattar på åtta tändstift-
-är 40 320, om jag minns min matte rätt.
Bara en av dessa får bilen att gå, så det gav mig all tid jag behövde.
Beethoven? Han var bra, men kunde inte skriva fugor.
Tycker du det?
Ja, jag tycker det.
Det vore mer exakt att säga att Beethoven förnyade fugan.
Men han var en så stor visionär-
-att gamla Bach-purister beskyllde honom för att inte behärska det.
Bra dag?
För att nå hjärtat i din lidande Västkyrka-
-måste jag hoppa fram tre år-
-och berätta om mitt möte med "de farliga männen".
Jag var ofta ensam med Marcel den här perioden-
-då Jerôme reste för det mesta. När han äntligen var hemma-
-beskyllde han mig mest för att försumma Marcel-
-vilket jag tror skulle skyla över hans ilska över mina älskare.
Varje sexuell tillfredsställelse och inte minst orgasm-
-var mer avlägsen än nånsin förr.
Jag behövde en förändring.
Och inspirationen hade funnits under mitt fönster hela tiden-
Det tände mig enormt mycket att tänka på en sexuell situation-
-i vilken verbal kommunikation var omöjlig.
Hej. Jag är Tobias, tolken.
Hej, jag heter Joe. Stig in.
-Du talar de afrikanska språken? -Jag kan grunderna.
Vem och vad behöver tolkas?
Den där mannen. Han i grön jacka.
Du ska fråga honom om han vill ha sex med mig.
Ja...
-Ville han? -Det är svårt att säga.
Jag skrev ner tid och plats.
Men jag vill inte ta ansvar för den exakta ordalydelsen i det här fallet-
-vilket jag tror-
-av en händelse råkar falla i en gråzon i mitt yrke.
Det var adressen till ett billigt hotell.
-Varför var de två? -Exakt min tanke.
Tydligen hade N tagit med sin bror.
-Varför var han så arg? -Det var nåt privat mellan dem.
Sen hörde jag att en dubbel- macka kräver stor lyhördhet-
-eftersom männen tydligt kan känna varandra genom vävnaden.
Jag tror att bråket började redan i trappan-
-och att en av dem hade gjort anspråk på ett av mina hål-
-i strid med sin negerbrors intressen.
Använd inte det ordet.
Det är inte politiskt korrekt. "Neger".
Ursäkta mig, men i mina kretsar-
-har det alltid varit en hederssak att kalla saker för deras rätta namn.
Varje gång ett ord förbjuds tar man bort en sten från demokratins grund.
Samhället visar sin maktlöshet inför ett konkret problem-
-genom att ta bort ord från språket.
Samhället hade nog sagt att politisk korrekthet är ett exakt uttryck-
-för demokratisk hänsyn om minoriteter.
Jag säger att samhället är lika fegt som människorna i det-
-som enligt min uppfattning också är för dumma för demokrati.
Jag förstår din poäng, men jag håller inte alls med.
Jag tvivlar inte på de mänskliga egenskaperna.
De mänskliga egenskaperna kan sammanfattas i ett ord: hyckleri.
Vi hyllar dem som säger rätt, men menar fel-
-och hånar dem som säger fel, men som menar rätt.
Och jag kan försäkra dig att kvinnor som påstår-
-att de inte tänder på negrer ljuger.
Tillfredsställde de dig då? De där ne...negrerna.
Nej. Men de visade mig att det fanns en värld långt från min-
-som jag måste utforska.
För att där eller kanske på andra sidan få tillbaka mitt liv.
Vem är du?
Jag vet vad du gör.
Jag vill bli en av kvinnorna som du träffar.
Jag är inte intresserad.
Madame.
Prinsessan... Jag sa uttryckligen fem dar.
Och det har inte gått fem dar än.
Så du måste gå.
Ledsen.
Jag... Jag tror inte att det här är nåt för dig.
Så mystiskt.
Ger du mig en förnuftig förklaring nu eller ska vi vänta?
Jag kan inte ge dig en förklaring och absolut inte en förnuftig sådan.
Vilka exakt var ryktena om honom?
-Att han var våldsam. -Hur kan det vara eggande?
Det enklaste sättet att förstå det är att hänvisa till min trotsiga natur.
Det här med K var nåt som jag var helt emot.
Att jag kontaktade honom-
-var ett sista desperat försök att återställa min sexualitet.
Systemet var den dominerande faktorn med K.
Ett våldssystem?
Det var du som insisterade på Västkyrkan, va?
Och jag tycker mig minnas-
-att den systematiska synen på korsfästelsen-
-är av en våldsam och inte minst sadistisk natur.
Ja, Kristi lidande är fullt av systematiskt våld.
Via Dolorosa, de nio korsstationerna och de 39 piskrappen.
Du börjar irritera mig.
Ställ dig upp.
Jag vill bara att du sitter helt avslappnad-
-när jag slår dig i ansiktet.
Inget speciellt.
Det är bara...bara en örfil.
Är du klar?
Låt mig dra reglerna för dig då.
Den första regeln är att jag inte knullar dig.
Det är inget snack om det.
Vad får du ut av det då?
Det är min ensak och jag vill inte att du nämner det igen.
Den andra regeln är att vi inte har något stoppord.
Det betyder att om du går in med mig-
-så finns det inget som du kan säga som får mig att sluta.
Ingen plan eller procedur.
Du måste ta med dig en brun använd läderpiska.
Och då inte en från en affär som säljer sexleksaker.
Det är ingen maskerad.
Tredje regeln...
Om jag väljer att släppa in dig så måste du sitta här ute.
Med andra ord så kommer du inte att veta när.
Bara att det blir nån gång mellan 2 och 6 på natten.
Jag kan inte stanna så länge.
Min barnvakt är så opålitlig och jag kan inte lämna mitt barn.
-Du vet inte ens vad jag heter. -Ditt namn intresserar mig inte.
Här heter du...
...Fido.
Marcel är vaken.
Vill du säga hej då till din mamma?
Hej då.
Jag tar din rock.
Jag vill att du har håret uppsatt.
Du kan använda den här.
Bara om det blir nödvändigt för mig att slå dig i ansiktet.
Ska jag ta av mig kläderna?
Jag säger åt dig vad du ska göra och när.
-Nu kan du böja dig framåt. -Hur?
Gå fram till stolen.
Och böj dig vid höfterna.
Titta framåt. Titta framåt. Med huvudet uppe.
Fortsätt titta framåt.
Du kan ställa dig upp.
Vi måste använda soffan.
Kom med här.
Ta det lugnt.
Böj dig framåt.
Sträck ut armarna.
Ta det lugnt.
Nästa gång ska du inte ha trosor.
Din röv är inte tillräckligt högt upp.
-Jag tror inte vi kan göra det i dag. -Va?
Jag vill träffa dig igen på torsdag.
-Vad är det? -Vi får se hur det går på torsdag.
Jag kan inte ta telefonen. Lämna ett meddelande.
Det är Marcels mamma igen.
Klockan är nu halv två. Vi sa ju att du skulle komma.
Jag hoppas att du hör det här och kommer så fort du kan.
Marcel sover.
Jag måste gå nu.
Bättre.
Det är så mycket bättre. Så mycket bättre.
Jag ska nu slå dig tolv gånger hur mycket du än skriker.
För ingen kan höra dig här nere.
Det är inte så det går till.
De flesta skriker inte förrän jag slår dem.
Det var allt.
Tack.
Varsågod.
Jag vet inte var vi får vår sexualitet ifrån-
-eller var tendenser av det här slaget kommer från.
Det är antagligen en perversion skapad i vår barndom-
-som aldrig har visat sig förut.
Märkligt nog så säger Freud det motsatta.
Han talar om ett barns polymorfa perversion.
Han menar då att i ett barn så finns alla slags perversioner.
Sen använder vi barndomen till att förminska eller ta bort vissa.
Ett barn är sexuellt polymorft-
-och allting är sexualitet i ett litet barn.
Ändå var det fullständigt bisarrt att ligga där.
Särskilt att vilja ligga där.
Det är intressant att du blev våt-
-i förväntan om en smärta som du inte hade upplevt.
Din kropp beredde sig på ett samlag som du visste inte skulle äga rum.
Jag kan bara beskriva stämningen som sexuell.
När jag vred och vände mig medan han piskade mig-
-kände jag hur smarta hans knopar var.
Om jag stretade emot drogs de åt.
Och när jag slappnade av verkade knoparnas grepps lossna.
Jag vet inte vad för slags knop K använde.
Men jag vet en knop som dras åt när den belastas-
-och vice versa. Den heter prusikknop.
Efter en man som heter Prusik. Han var bergsklättrare.
Han och hans vän klättrade och råkade ut för en olycka-
-och hans vän dog.
Han blev hängande i änden av ett rep-
-utan möjlighet att komma upp.
Man kan inte klättra upp för ett alpinistrep. Det är för tunt.
Men han var en klok man och med ryggen mot väggen var han ett geni.
Han tog ut snörena ur sina kängor och gjorde två öglor-
-och fäste dem i repet.
Han kunde flytta upp dem när de inte var spända.
Sen kunde han kliva i öglorna och klättra upp och rädda sig själv.
Prusik.
Jag tror att det var en av dina svagaste utvikningar.
-Får jag fortsätta? -Varsågod.
Jag ger ibland bort en julklapp.
Men du måste göra jobbet själv.
Det här är en blodknop.
Du måste göra nio rep med tre blodknopar på varje.
Låt mig se dig göra det. Du bestämmer-
-om du ska göra, fyra, fem eller sex varv på varje enskild knop.
Joe?
Älskling?
Marcel?
-Gillar du mig fortfarande? -Ja.
Gillar du mig mer än de andra?
-Ja? -Ja.
Du tänker väl inte gå igen i kväll?
Nej, nej.
-Är du säker? -Ja.
Ljuger du för mig, Joe?
-Nej. -Var ärlig. Det är lugnt.
-Säg det bara, för fan. -Nej.
-Jag vill bara vara här. -Varför?
Det vet jag inte.
Om du går i kväll-
-ser du aldrig mig eller Marcel igen så länge du lever.
Förstår du?
Är det här farväl?
Är det det du säger?
-Marcel, kom. -Sluta.
Är det det du vill?
Ja, så att du kan se honom. Titta på honom, Joe.
Inse det, Joe, du är ingen mamma.
Vi väcker honom.
Marcel, lilla gubben. Säg "hej då, mamma".
-Snälla, lägg honom igen. -Är det här det du vill?
Ser du? Du ser, han vill ha dig.
Det är jul. Det är för helvete jul.
Vad är det här?
I dag är det Madame som måste vänta.
Madame, jag är hemskt ledsen. Men jag måste prata med Fido först.
Jag borde skicka hem dig.
God jul, Fido.
-Jag vill ha din kuk. -Vad sa du?
Jag vill ha din kuk.
Nej, det vill du inte.
Vad är det med dig i dag?
För att det är jul och för ditt uppförande i dag-
-får du det romerska maximala spöstraffet på 40 rapp.
Är du klar, Fido?
Jag är klar.
Ett.
Två.
Tre.
Fyra.
Fem.
Sex.
Jag hade genomskådat K:s knopar-
-och kom loss lagom mycket för att flytta mitt bäcken-
-och därigenom stimulera min klitoris mot bokens pärm.
Och när du kom hem-
-var Jerôme och barnet borta?
Jag har inte sett Marcel sen dess.
Den här sentimentaliteten... Jag hatar den.
-Varför? -För att det är en lögn.
Är du säker?
Jerôme förstod att han inte heller kunde leva efter barnets behov-
-så han satte honom i fosterhem.
Min enda kontakt med pojken är de tusen pund-
-som jag sätter in på hans konto varje månad.
Anonymt.
Som botgöring.
Efter all denna sorgsenhet, får jag fråga...
Vad hände med den tysta ankan?
Åh, jävlar. Den tysta ankan.
Jag hade helt glömt bort den.
En kväll hade K varit på ett för honom ovanligt gott humör.
Jag vet inte varför, men han slog inte hårt-
-och skojade om att han skulle visa "den tysta ankan" för mig.
Man vågar knappt tänka sig "den kvackande ankan".
Nåja.
Innerst inne verkar lille K ha varit en glad man med mångsidig begåvning.
Men han hade fel om romerska spöstraff och 40 rapp.
Det maximala straffet var 40 rapp-
-men de skulle utdelas tre och tre.
Därför fick Jesus bara 39 rapp, för tre är delbart med 39-
-men inte med 40.
-Har du en spegel? -Ja.
Visst är det väl som en tanke?
-Är du redo för ett kapitel till? -Varsågod.
KAPITEL SJU SPEGELN
Några år senare började misshandeln av kroppen att sätta sina spår.
Först sällsynta blödningar från min klitoris-
-men sen blev de allt vanligare.
Kom in!
Har du hört några av ryktena om dig?
De säger att du träffar män varje kväll.
Och är med dem hela natten.
De säger att du inte är att lita på. Alla säger det.
Varför säger de det?
De är väl rädda att jag inte kan hålla mig borta från deras män.
Okej. Och kan du det?
Nej.
Jag har pratat med en psykolog.
Han säger att du är missbrukare, men ditt missbruk kan behandlas.
De har grupper.
Jag känner till de där grupperna.
-Jag har inget att säga en psykolog. -Jag föreslår inte terapi.
Jag kräver det. Även om du lämnar oss-
-så blir det likadant på nästa jobb och på jobbet efter det.
-Jag heter Joe. -Hej, Joe.
-Och jag är nymfoman. -Sexmissbrukare.
-Jag heter Joe och jag är nymfoman. -Vi säger sexmissbrukare.
Här är alla lika.
Du ska bara tala när du känner att du måste.
Säger du att ingen kan bli av med sin sexualitet?
-Trots att den förstör allt för dem? -Jag säger inte ingen.
Men max en på miljonen lyckas leva ett liv utan sexualitet.
Du kan inte bygga din terapi på en på miljonen.
Nej. Det första och viktigaste steget är-
-att avlägsna stimulans och få ner exponeringen.
Du måste fråga dig själv vilka slags eggelser du har-
-och sen försöka undvika dem.
I stort sett allt som får dig att tänka på sex.
Joe har nåt som hon vill berätta.
-Jag heter Joe. -Hej, Joe.
Jag är sexmissbrukare, men har inte haft sex på tre veckor och fem dar.
Berätta hur du bar dig åt, Joe. Du tog med anteckningar.
"Kära allihop. Tro inte att det har varit lätt"-
-"men jag förstår nu att vi alla är lika."
-Är du okej, Joe? -Ja, ja.
Vill du ha ett glas vatten?
Tack.
Vill du berätta en annan gång?
Nej, jag vill tala.
Kära allihop. Tro inte att det har varit lätt-
-men jag förstår nu att vi inte är-
-och aldrig blir lika.
Jag är inte som du, som knullar för att bli bekräftad-
-och lika gärna kan sluta stoppa kukar i dig.
Och jag är inte som du. Du vill bara bli uppfylld-
-och vare sig det är av en man eller tonvis av äckligt blask-
-så spelar det ingen roll.
Och jag är definitivt inte som du.
Den empati som du påstår dig ha är en lögn-
-för du är bara samhällets moralpolis-
-vars plikt det är att radera min oanständighet från jordens yta-
-så att borgarna inte ska må illa. Jag är inte som ni.
Jag är nymfoman och jag älskar mig själv för att jag är det.
Men framförallt älskar jag min fitta-
-och min vidriga, snuskiga åtrå.
Vad hände nu?
Jag fattade inte det där med bilen som brann.
Nej, förlåt mig.
Jag hade bara för bråttom med att komma till det sista kapitlet.
Jag förstod att samhället inte hade nån plats för mig.
Och jag hade inte plats för samhället och hade aldrig haft det heller.
Det var säkert naturligt för dig-
-att inreda ditt rum som en munkcell.
Men som inspiration för historiens kapitelrubriker har det inte hjälpt.
Jag har inget kvar att använda.
Det beklagar jag.
Men om jag får så kan jag ge dig ett tips.
Ja tack.
Jag sysselsätter mig mest med texter.
Men ibland kan texten verka så...så tom.
Så obegripligt tom.
Det kan vara den bästa texten av den mest berömda författaren.
Lösningen kan vara att byta synvinkel.
Det förstår jag inte.
Saker gömmer sig när de blir välbekanta.
Men när man ser på dem ur en annan vinkel-
-så kan de få en ny innebörd.
Du har rätt.
Förut var det här bara fläcken från teet som jag kastade.
Ser du vad det kan vara?
En revolver.
Nej. En revolver har en trumma som snurrar runt.
Det är en pistol.
-Ser du vad för slags det kan vara? -Nej, jag minns inget i mina böcker.
Det är nåt jag minns i mina. Ian Fleming.
Han är inte bekant.
Om du inte har läst det så har du inte läst nånting alls.
Det här kan med lite fantasi vara-
-en Walther PPK.
Samma pistol som Bond fick-
-efter att hans favoritpistol Berettan hade fått eldavbrott.
Är det nåt du kan använda?
Ja, det är det.
KAPITEL ÅTTA PISTOLEN
Om jag lämnade samhället eller det mig kan jag inte säga.
Man kan nog argumentera för bägge sidor.
Jag var på väg in i den ljusskygga inkassobranschen-
-som bland annat inbegriper saker som att bränna folks bilar.
Jag hade länge känt till den här mannen - L.
Hej, jag heter Joe.
Jag vet det. Kom in.
Jag söker jobb.
Jag har jobbat på kontor och var aldrig särskilt bra på det.
Jag förstår det. Jag menar - vad ska det tjäna till?
Jag tror mig ha vissa meriter och jag är rätt skrupelfri.
Jag vet allt om dina meriter och de är utmärkta.
Jag skulle vilja föreslå-
-att du startar eget med min hjälp.
Jag har förstått-
-att du har rätt stora kunskaper om ett ganska brett spektrum av män.
Det kan och borde du slå mynt av.
Jag behöver underleverantörer som kan lägga lagom press på folk-
-med vilka mina kunder, rättmätigt eller ej, har en oplockad gås.
-Förstår du? -Utpressning.
Nej, nej, nej.
Jag föredrar alltid ordet inkasso.
Jag avgör inte om mina kunders önskemål är legitima eller ej.
Ett synsätt som jag starkt rekommenderar för dig också.
Min huvudmerit var så klart min stora erfarenhet av män och sex.
Men även mina mer specialiserade färdigheter kom till användning.
Nej, så här går det inte till.
Du måste vänta tills du blir slagen.
De två medhjälpare som L hade rekommenderat var okej-
-men de använde en ganska enformig teknik som bestod i-
-att förstöra så mycket det bara gick med ett par järnrör.
Att dina saker förstörs verkar inte påverka dig.
Det var en man som jag inte kunde läsa sexuellt, så jag blev ihärdig.
Bind fast honom i stolen.
Skada honom inte.
Jag hittar ingen fläck på dig.
Men min erfarenhet säger mig att ingen man är fläckfri.
Lyckligtvis är du utrustad med en mycket pålitlig sanningsdetektor.
Jag ska berätta några historier.
Du behöver bara lyssna.
Du är på en bar och ser på ett par...
Jag gick nu minutiöst igenom alla sexuella avvikelser i fiktiv form.
Historier om sadomasochism, fetischism-
-homosexualitet - rubbet.
Men han reagerade inte och jag hade nästan gett upp när jag sa:
På väg hem går du genom parken.
Och nånting får dig att stanna. Du hör nånting.
Ja, just det. Du hör barnen på lekplatsen.
Du sitter på en bänk i närheten och ser dem leka.
Där finns en liten pojke i shorts.
Han leker i sandlådan.
Han ser på dig med sina blå ögon.
Han ler mot dig. Jag tror att han kommer till dig.
Han sätter sig i knät på dig-
-och ser upp på ditt ansikte.
Han säger att han vill följa med dig hem.
Hemma kan du inte stoppa tanken att vara nakna tillsammans.
Han kryper över hela dig. Du får stånd.
Kan du sluta nu?
Han ligger på magen.
Du drar ner hans byxor.
Jag betalar!
-Vad gjorde du? -Jag sög av honom.
-Varför? Det svinet? -Jag tyckte synd om honom.
Ja, jag hade precis förstört hans liv.
Ingen visste om hans hemlighet. Antagligen inte ens han själv.
Han satt där med skammen.
-Jag sög väl av honom som en ursäkt. -Det är ofattbart.
Hör på nu. Det var en man som hade lyckats hejda sina egna begär-
-som aldrig hade gett efter för dem, ända tills jag tvingade fram det.
Han hade levt i förnekelse och aldrig gjort någon förnär.
Jag tycker det är berömvärt.
Hur jag än försöker så hittar jag inget berömvärt med pedofili.
För att du tänker på de kanske fem procent som våldför sig på barn.
De resterande 95 procenten lever aldrig ut sina fantasier.
Tänk på deras lidande.
Sexualiteten är den starkaste kraften i människor.
Att födas med en förbjuden sexualitet måste vara plågsamt.
Den pedofil som lyckas leva sitt liv med skammen över sina begär-
-och aldrig lever ut dem är värd en jäkla medalj.
Det fanns ett annat skäl till min sympati, som du tycker är en gåta.
Jag såg en man som bar samma kors som jag.
Ensamhet.
Vi var båda sexuellt utstötta.
Hur som helst, några år gick och min verksamhet växte.
Det gjorde att jag kunde höja mina anonyma insättningar till Marcel.
Ditt företag går jättebra.
Du slutför alla jobb jag ger dig perfekt.
Och jag hör bara lovord från dina andra kunder, men...
-Men vad? -Vi blir inte yngre.
Nej, den saken är klar.
Du måste börja tänka på en efterträdare.
Jag behöver ingen jävla efterträdare.
Man ska ta sin brottslighet på allvar.
Du behöver nån som blir din högra hand, en som hjälper dig.
En kronprinsessa.
Den normala processen är att ta reda på-
-vilka kollegor som sitter i fängelse eller som knarkar-
-och därför inte kan uppfylla föräldrarollen.
Sen tar man reda på var deras barn spelar fotboll.
Man engagerar sig. Hejar på dem i ett par år, hur dåliga de än är.
Ju sämre, desto bättre.
Man ikläder sig gradvis föräldrarollen-
-tills man har en lojal medhjälpare som går genom eld för en.
Även sitter i fängelse för en.
Det låter som nån slags snärjning, det du föreslår.
-Osmaklig snärjning. -Kalla det vad du vill.
Men om du alls tror på effekterna av bra föräldraskap-
-så får barnet mycket bättre chanser med dig som mentor än utan.
Och eftersom jag gillar dig-
-har jag kollat runt efter en passande kandidat.
Hon är 15 år.
Hon är av god gammal förbrytarsläkt och har gått igenom mycket.
Sen några år är hon institutionaliserad.
Pappan sitter i fängelse, mamman dog av en överdos. En smart tjej.
Även om hon inte spelar fotboll, så spelar hon basket - urdåligt.
Hon har valt en lagsport för att hon känner sig ensam.
Jag sparade det bästa till sist.
Hennes högra öra är vanställt.
Det skäms hon mycket för.
Det isolerar henne ännu mer. Det gör henne till ett lätt byte-
-för minsta lilla uppmärksamhet-
-eller tecken på empati från dig.
Trots min protest fick smarta L mig till att ta en titt på P.
Ju längre jag såg på den stackars flickan med det vanställda örat-
-desto mer motbjudande tyckte jag att planen var.
Men som om L hade förutsett det-
-så fyllde mötet med P mig med medömkan och känslor.
Utan att vilja det befann jag mig helg efter helg på hennes matcher-
-och stöttade den usla spelaren.
-Tack för att du hejar på mig. -Varsågod.
Du spelade jättebra i dag.
-Nej, det gjorde jag inte. -Det gjorde du.
Du har blivit klart bättre på sistone.
Jag presenterade stolt P för min pappas passion-
-och och med henne in i hans värld.
Det är faktiskt trädens själar-
-som vi ser på vintern.
De ser ut som människosjälar.
Ja, du har rätt. De ser ut som människosjälar.
Skruvade själar, vanliga själar, tokiga själar.
Allt beroende på hur människor lever.
Jag har hittat mitt träd. Mitt själsträd.
Det här är mitt trä.
-Det är ingen ask. -Nej, det är en ek.
Min pappa hittade sitt själsträd.
Men jag har aldrig hittat mitt.
"Du vet det när du ser det", sa han.
När P blev myndig och jag blev hennes personliga rådgivare-
-bad jag henne att flytta in hos mig.
Jag har aldrig sett dig med uppsatt hår.
Du är så söt.
Då hade min sexuella aktivitet upphört helt.
Mitt skrev var ett stort sår av min misshandel som inte ville läka.
Det omöjliggjorde onani också.
Jag fick tydliga abstinenssymptom: feber och kramper.
Joe, vad händer?
-Försiktigt. -Vi måste ta upp det här.
Jag blir bara så här ibland.
Det är okej, det är okej.
Hon kanske verkligen älskade dig.
-Jag kunde inte acceptera det. -För att du kanske ville tro på det.
Jag kanske hoppades det.
Det är väldigt rörande, allt det här med P.
Då har du nog missförstått hela grejen.
Låt bli.
-Jag vill se dig. -Snälla, gör det inte.
-Varför inte? -Nej. Nej, jag har en skada.
-Det spelar ingen roll. -Nej, du förstår inte.
Jag har det där med mitt öra.
Jag skäms så.
Tycker du om mig?
Du är så vacker.
Det är en sak jag inte förstår.
Visste hon hur du försörjde dig?
P var väldigt diskret och en väldigt fåordig flicka.
Trots mina konstiga arbetstider frågade hon aldrig om mitt jobb.
Men en dag hade hon en fråga.
Joe?
Varför började du komma på mina basketmatcher?
Det var ingen tillfällighet, va?
Nej, det var ingen tillfällighet.
Jag berättade det inte för dig-
-för jag trodde att du skulle bli ledsen-
-och att du skulle bli arg på mig.
Jag blir inte arg.
Det jag gör...
Mitt jobb är inget normalt jobb. Det är inte lagligt.
Ingen i min familj gör nåt lagligt.
En man som hjälpte mig komma igång föreslog att jag skulle kolla dig.
Planen var att jag skulle kolla dig för att se-
-om jag en dag kunde använda dig i mitt arbete.
Jag skulle bli vän med dig, för jag visste att du inte hade föräldrar.
Vad är det för fel med det?
Förstår du inte hur ondskefull planen var? Jag mådde så dåligt.
-Det skulle du inte ha gjort. -Varför inte?
För om du inte hade gjort det...
...så hade vi aldrig träffats.
Jag skulle vilja följa med dig på jobbet nästa gång.
Nej.
-Funderar du på det? -Nej.
-Jo. Jo. -Nej.
-Hon godtog inte ett nej. -Nej, självklart inte.
Hur håller man kvar en våg uppe på stranden?
Med risk att låta smartare än jag är-
-så är det sociala arvet ett obestridligt faktum.
Om nån kunde gatans lagar så måste det ha varit P.
Du har mer rätt än du tror.
Vi skjuter den jäveln!
Sluta! Sluta!
Vi använder inte skjutvapen.
-Jag vill ha pistolen. -De andra har också vapen.
Det visste jag inte, men du ska i alla fall inte ha nåt.
Men pistoler är inte farliga. Det beror på hur man använder dem.
-Just det. -Jag tänkte inte skjuta honom.
-Då hade vi inte fått några pengar. -Kan jag få pistolen?
Tack.
Du är elak.
Och nu hände tyvärr ett sånt där sammanträffande du inte tror på-
-med en väldigt speciell person.
P skulle ta oss till gäldenärerna -
- så innan jag såg namnet visste jag inte vems hus vi var vid.
-Är du säker på att det är här? -Ja.
Jag tror att det kanske är dags för dig-
-att göra det här själv.
Ja?
Tack, Joe.
Jag vill inte att nåt förstörs.
Och ingen får bli skadad.
Gå bara in och erbjud honom en skälig avbetalningsplan.
Om det är så du vill ha det så är det så jag gör det.
Om känslan när jag såg Jerôme igen var kärlek vet jag inte.
Men det var en känsla.
Och mycket starkare än jag ville.
Jag gick faktiskt hem genom gränden här.
Era områden är helt olika, men ligger ändå så nära varandra-
-att kortaste vägen från Jerômes hus mot centrum var genom gränden.
Hejsan!
-Hur gick det? -Jättebra.
Ja, riktigt bra.
-Han fick en skälig avbetalningsplan. -Hur såg han ut?
Rädd.
Hur gammal såg han ut?
Jag vet inte... Urgammal?
Jerôme skulle betala av sin skuld i sex betalningar.
Varje gång P fick pengar av Jerôme-
-gick jag rastlöst av och an tills hon var hemma igen.
Jag fick plocka fram min mammas tragiska gamla patienskort-
-för att få timmarna att gå.
Varje kväll blev jag allt mindre lugnad av att hon kom hem.
Om svartsjuka är fruktan för att dela eller förlora-
-var av föga intresse för mig.
Men den ovärdiga känsla som jag hade lyckats stävja så länge-
-smög sig nu på mig.
Kvällen då hon skulle få den sista betalningen kysste hon mig inte.
Jag tolkade det som glömska-
-men timmarna gick och hon kom inte tillbaka.
Varje gång jag såg bilstrålkastare trodde jag det var P.
Jag hade beslutat att fly.
Jag kunde inte stanna i stan med henne och honom.
Jag hade fegt smidit en plan om att fly och resa söderut.
Som från en istid som jag inte vågade vända mig om för att möta.
Men avskedet var sorgligt och märkligt ouppfyllande.
Och nåt fick mig att gå längre upp på berget.
Det sägs vara svårt att ta nåns liv.
Jag hade sagt att det är svårare att inte göra det.
För en människa är att döda det mest naturliga i världen.
Vi är skapade för det.
Underbart.
Hoppa av!
Förlåt.
Brandmansgrepp.
Fyll alla mina hål, snälla.
Jag vet fortfarande inte varför pistolen inte fungerade.
Jag kollade för att vara säker på att det fanns patroner i magasinet.
Den krånglade bara. Som Bonds Beretta.
Jag vet att även om du hade patroner i magasinet i din Walther PPK-
-och du hade osäkrat pistolen-
-så kan man inte skjuta förrän man gjort mantelrörelse.
Man drar tillbaka och släpper slutstycket.
Och P hade inte gjort det, för hon tänkte inte skjuta honom.
Jag vet inte med Bond men det måste framgå av böckerna och filmerna-
-att man måste göra mantelrörelse på en automatpistol.
Ja, du har rätt.
Jag har sett det i filmer tusen gånger.
Det är morgon.
-Snön är borta. -Då är väl solen uppe?
Ja, det är sol.
Jag har aldrig lyckats komma på var den kommer från.
Det måste vara nåt slags samspel mellan fönster-
-och torn och höga hus.
Det är inte mycket-
-men det är solen som man får här hos mig.
Det är vackert.
I början sa du att din enda synd var-
-att du begärde mer av solnedgången.
Du menade väl att du ville ha mer av livet än vad som var bra för dig.
Du var en människa som krävde din rätt - och mer än det.
Du var en kvinna som krävde sin rätt.
Ursäktar det allt?
Tror du, om två män-
-hade jagat kvinnor på ett tåg, att nån hade höjt på ögonbrynen?
Eller om en man hade levt som du?
Historien om mrs H hade varit extremt banal-
-om du hade varit en man-
-och din erövring varit en kvinna.
När en man lämnar sina barn-
-på grund av åtrå godtar vi det med en axelryckning.
Men du som kvinna fick ta på dig-
-en skuldbörda som aldrig kunde lättas.
Och all förebråelse och skuld som hopades genom åren-
-blev för mycket för dig och du reagerade aggressivt.
Nästan som en man. Och du slog tillbaka.
Du slog tillbaka mot könet-
-som hade förtryckt och stympat och dödat dig och miljarder kvinnor.
Men jag ville döda en människa.
Men du gjorde det inte.
-Tack vare en slumphändelse. -Du kallar det slumphändelse.
Jag kallar det undermedvetet motstånd.
På ytan ville du döda-
-men innerst inne hyllade du människans värde-
-och glömskans slöja la sig över din kunskap om hur man gör mantelrörelse.
Allt detta låter skrämmande likt vår tids klichéer-
-och jag skulle helst av allt vilja slå hål på dina argument.
-Men jag är för trött. -Det är bra.
Ska du inte lägga dig?
Jo.
Låt mig bara säga att berättandet av min historia-
-som du krävde eller tillät-
-har gjort att jag känner mig väl till mods.
I detta nu är mitt missbruk solklart för mig.
Och jag har fattat ett beslut.
Även om bara en på miljonen-
-som min tvivelaktiga terapeut sa-
-lyckas med att mentalt-
-kroppsligt och i sitt hjärta-
-göra sig fri från sin sexualitet-
-så är det nu mitt mål.
Men är det ett liv värt att leva?
Det är det enda sättet som jag kan leva livet.
Jag ska stå upp mot alla odds.
Precis som ett vanställt träd uppe på en kulle.
Jag ska samla all min envishet.
Min styrka.
Min manliga aggression.
Men mest av allt vill jag tacka-
-min nya och kanske första vän.
Tack, Seligman.
Som kanske är lycklig när allt kommer omkring.
Jag är i alla fall lycklig över att skottet inte brann av-
-och gjorde mig till mördare.
Om jag får så vill jag sova nu.
Jag ska se till att du inte blir störd.
God natt, Joe.
God natt, Seligman.
Nej.
Men du har ju knullat tusentals män.